Арись - поле - російська народна казка

Казка Арись - поле читати:

У старого була донька - красуня, жив він з нею тихо і мирно, поки не одружився з іншою бабою, а та баба була зла відьма.

Незлюбила вона падчерку, пристала до діда:

- Вижени її з дому, щоб я її і в очі не бачила.

Старий взяв і видав свою доньку заміж. Живе вона з чоловіком та радіє, і народився у них хлопчик. 

А відьма ще більше злиться, зависть їй спокою не дає; вибрала вона час, обернула свою падчерку на звіра Арись - поле і вигнала в дрімучий ліс, а в плаття падчерки нарядила свою рідну доньку і підставила її замість старого доньки.

Так все хитро зробила, що ні чоловік, ні люди - ніхто обману не замітив. 

Тільки стара матір одна і здогадалась, а сказати боїться.

З того самого дня, як тільки дитина зголодніє, матір понесе його до лісу і заспіває:

Арись - поле! Дитина кричить, 

Дитина кричить, пити - їсти хоче.

Арись - поле прибіжить, скине свою шкуру під колоду, візьме хлопчика, нагодує; після цього знову надягає шкурку і йде в ліс. 

"Куди це матір з дитиною ходить?" - думає батько.

Став за нею слідкувати і побачив, як Арись - поле прибігла, скинула з себе шкурку, стала годувати крихітку. 

Батько підкрався із-за кущів, схватив шкурку і спалив її.

- Ах, щось димом пахне; напевно моя шкурка горить! - каже Арись - поле.

- Ні , - відповідає матір, - це, напевно, дроворуби ліс підпалили.

Шкурка згоріла, Арись - поле прийняла колишній вигляд і розповіла все чоловіку. 

Негайно зібрались люди, зловили відьму і вигнали її разом с її донькою.