Оригинал
«Pride and Prejudice» by Jane Austen
In Meryton they parted; the two youngest repaired to the lodgings of one of the officers’ wives, and Elizabeth continued her walk alone, crossing field after field at a quick pace, jumping over stiles and springing over puddles with impatient activity, and finding herself at last within view of the house, with weary ankles, dirty stockings, and a face glowing with the warmth of exercise.
She was shown into the breakfast-parlour, where all but Jane were assembled, and where her appearance created a great deal of surprise. That she should have walked three miles so early in the day, in such dirty weather, and by herself, was almost incredible to Mrs. Hurst and Miss Bingley; and Elizabeth was convinced that they held her in contempt for it. She was received, however, very politely by them; and in their brother’s manners there was something better than politeness; there was good humour and kindness. Mr. Darcy said very little, and Mr. Hurst nothing at all. The former was divided between admiration of the brilliancy which exercise had given to her complexion, and doubt as to the occasion’s justifying her coming so far alone. The latter was thinking only of his breakfast.
Her inquiries after her sister were not very favourably answered. Miss Bennet had slept ill, and though up, was very feverish, and not well enough to leave her room. Elizabeth was glad to be taken to her immediately; and Jane, who had only been withheld by the fear of giving alarm or inconvenience from expressing in her note how much she longed for such a visit, was delighted at her entrance. She was not equal, however, to much conversation, and when Miss Bingley left them together, could attempt little besides expressions of gratitude for the extraordinary kindness she was treated with. Elizabeth silently attended her.
Перевод
«Гордость и предубеждение» Джейн Остин
В Меритоне они разделились; двое младших отправились в жилище одной из офицерских жен, а Элизабет продолжила прогулку в одиночестве, пересекая поле за полем в быстром темпе, перепрыгивая через перелазы и перескакивая через лужи с невероятной скоростью, и наконец оказалась в пределах видимости дома, с измученными лодыжками, грязными чулками и лицом, пылающим от физической нагрузки.
Ее провели в зал для завтрака, где были собраны все, кроме Джейн, и где ее появление вызвало немалое удивление. То, что она прошла три мили в такую рань, в такую грязную погоду и одна, показалось миссис Херст и мисс Бингли почти невероятным, и Элизабет была уверена, что они испытывают презрение к ней за это. Однако они приняли ее очень вежливо, а в манерах брата было нечто большее, чем вежливость, - хорошее расположение духа и доброта. Мистер Дарси говорил очень мало, а мистер Херст - вообще ничего. Первый был разделен между восхищением цветом лица, который придали ей физические упражнения, и сомнением в том, что повод оправдывает ее столь далекое путешествие в одиночестве. Второй думал только о своем завтраке.
Ее расспросы о сестре не принесли положительного ответа. Мисс Беннет плохо спала, и хотя она уже проснулась, ее сильно лихорадило, и она не могла выйти из своей комнаты. Элизабет была рада, что ее немедленно отвели к ней, и Джейн, которая только из опасения вызвать тревогу или неудобства удержалась от того, чтобы выразить в своей записке, как сильно она жаждет такого визита, была в восторге от ее прихода. Однако она не была расположена к долгим разговорам и, когда мисс Бингли оставила их вдвоем, не смогла вымолвить ничего, кроме благодарности за необычайную доброту, с которой к ней отнеслись. Элизабет молча последовала за ней.
Переклад
«Гордість і упередження» Джейн Остін
У Меритоні вони розділилися; двоє молодших вирушили до оселі однієї з офіцерських дружин, а Елізабет продовжила прогулянку наодинці, перетинаючи поле за полем у швидкому темпі, перестрибуючи через перелази та та перескакуючи через калюжі з неймовірною швидкістю, і врешті-решт опинилася в межах видимості будинку, зі змученими щиколотками, брудними панчохами та обличчям, що палало від фізичного навантаження.
Її провели до зали для сніданку, де були зібрані всі, крім Джейн, і де її поява викликала чимале здивування. Те, що вона пройшла три милі так рано, у таку брудну погоду й сама, здалося місіс Герст і міс Бінґлі майже неймовірним, і Елізабет була впевнена, що вони відчувають зневагу до неї за це. Однак вони прийняли її дуже ввічливо, а в манерах брата було щось більше, ніж ввічливість, - гарний настрій і доброта. Містер Дарсі говорив дуже мало, а містер Герст - узагалі нічого. Перший був розділений між захопленням кольором обличчя, що його їй надали фізичні вправи, і сумнівом у тому, що привід виправдовує її таку далеку подорож на самоті. Другий думав тільки про свій сніданок.
Її розпитування про сестру не дали позитивної відповіді. Міс Беннет погано спала, і хоча вона вже прокинулася, її сильно лихоманило, і вона не могла вийти зі своєї кімнати. Елізабет була рада, що її негайно відвели до неї, і Джейн, яка тільки з побоювання викликати тривогу або незручності утрималася від того, щоб висловити у своїй записці, як сильно вона прагне такого візиту, була в захваті від її приходу. Однак вона не була налаштована на довгі розмови і, коли міс Бінглі залишила їх удвох, не змогла вимовити нічого, окрім вдячності за надзвичайну доброту, з якою до неї поставилися. Елізабет мовчки пішла за нею.